Isuse.
E cineva acolo? Am nevoie de puțin ajutor.
Trăiești.
Bun.
Bun. Bine.
Ești bine.
Bun.
Ai supraviețuit. Poți să te ridici?
Haide, ține-te de mine.
- E în regulă. - Cum adică, trăiesc?
Ești pe un vas. Vasul meu.
De ce sunt pe un vas?
Poate îmi poți spune tu.
E bine?
Am fost moartă. Sunt sigură.
Nu. Nu ești moartă. Acum trăiești.
De ce trăiesc?
N-am idee. Te-am găsit în plasa mea.
Plasă?
Te-ai înecat. Ai înghițit apă. Te-ai scufundat.
Nu mă întreba cum.
- Haide. Ți-e frig? - Da.
Haide. Ține-te de mine. În picioare.
Ai grijă pe unde calci.
- Îți ține cald. Trebuie să mergi la spital. - Nu.
De ce nu?
Pentru că mi-e bine.
- O să ai nevoie de doctor. După așa ceva. - Nu, nu am.
- Nu vreau să mă vadă nimeni. - Ar trebui să dispar atunci?
Nu mă deranjează să te văd pe tine.
Nu te superi să mă vezi?
Asta-i drăguț.
- Ce vrei să spui? - Majoritatea oamenilor se supără.
- Eu nu. - De ce nu?
Pentru că... m-ai pescuit din apă.
Asta e?
Isuse. Nu vrei să te vadă oamenii.
Cum te numești?
Nu știu.
Ți-ai pierdut memoria în apă?
- Poate. - Am auzit că se poate întâmpla.
- Chiar așa? - Te-ai lovit la cap și ai uitat totul.
Apoi dintr-o dată, totul revine.
Tu cum te numești?
Mă numesc Syracuse, dar mi se spune Circus.
De ce?
Ca să mă facă... să mă simt ca un clovn.
Clovn? De la circ?
Cam așa ceva.
Cred că te știu...
- Syra... - Syracuse.
O să te duc la spital. Am o camionetă pe țărm.
- Cauți adăpost? - Ce?
Ai înotat din Arabia? E drum lung.
Lasă-mă să plec.
Vrei să te îneci?
- Nu pot muri de două ori. - Nu poți muri decât o dată.
Te rog.
Nu am nevoie de spital.
Știu un loc unde nu te vede nimeni.
Haide.
- A cui e casa asta? - A fost a mamei.
- A locuit aici? - Ocazional. Era o singuratică.
- O singuratică? - Cam ca tine.
Nu-i plăceau oamenii... prea mult.
De ce nu?
Era... un fel de țigancă.
Unde-i acum?
E cu Creatorul ei.
- Adică e moartă? Ca mine. - Da.
Tu nu ești moartă.
Nu. Poate ar trebui.
Uite niște sanvișuri. Prânzul meu.
Cu pescuitul ciudat de astăzi, am uitat să-l mănânc.
Mulțumesc.
Bine. Pot să plec acum?
- Dacă trebuie. - Da, trebuie. Trebuie să fiu undeva.
Bine.
- Te așteaptă. - Îmi pare rău, a intervenit ceva.
- Întâlnirea era la ora șase. - Știu. Dar n-am ratat ziua.
- Să mergem. - La revedere, mama.
- Iar ai dat-o în bară. - Da, e genetic.
Hopa sus.
S-a întâmplat ceva ciudat sau minunat?
De ce spui mereu asta?
Nu știu, Annie. E un fel de dorință.
- O dorință? - Da, ceva ciudat...
sau minunat, se poate întâmpla.
Nu, tati, nu s-a întâmplat nimic ciudat sau minunat.
Atunci e bine.
- Bună. - Ce mai faci?
- Dr Hannon e pe aici? - Nu, tocmai a plecat.
- Am crezut că o să fie aici. - A intervenit ceva în Cork.
- Cât va dura de data asta? - Ca de obicei, o oră jumătate, cam așa.
Are o carte?
Nu are nicio carte. Poate o să-i spun o poveste.
- O să fiu înăuntru dacă ai nevoie de mine. - Bine.
Ei bine...
- Continuă. - Ce să continui?
Ai zis că o să-mi spui o poveste.
Bine.
A fost odată...
Mereu trebuie să înceapă cu "a fost odată"?
Bineînțeles. Asta-i începutul.
Au fost vremuri bune?
Da...
Au fost vremuri bune.
Și au fost și vremuri rele.
Cum te simți, dragoste?
Nu-ți face griji pentru mine. Continuă.
A fost odată...
un pescar...
și și-a întins năvoadele...
era o zi normală.
Și?
Și ce?
Ea ce era?
- Ce era? - Era o sirenă?
Nu, nu era sirena.
Atunci era o Selkie?
- Ce e o Selkie? - Un fel de focă femelă.
Le auzi cântând pe stâncile focilor.
Cine ți-a spus asta?
Profesoara. Vin de pe mare.
Asta e o Silkie. Trăiește pe uscat până când marea o cheamă din nou.
Nu era o Silkie.
Indiferent ce înseamnă.
Se pare că-și amintește că s-a înecat.
Și?
Și...
Asta e tot.
Asta-i o poveste bine făcută.
Poate.
Îți amintești ce am comandat la fundație?
Ce anume?
Așteaptă și o să-ți arăt.
Acum...
ar trebui să te odihnești cât de mult poți până terminăm.
Bine.
- Acum poți conduce, Annie. - Mulțumesc.
Uită-te aici, Alex.
Nu mai am limite.
- Tata ți l-a cumpărat? - Nu, cei de la fundație.
Nu mă miră.
- Cum merge pescuitul, Circus? - Mă numesc Syracuse.
- Cum merge pescuitul, Syracuse? - La fel. Ne vedem.
- Când? - Mâine.
- L-ai văzut pe doctor? - Nu era acolo.
- Pentru că ai întârziat, nebunule. - Clovn.
Da, clovn. Nu i-a făcut testul, Circus. Are nevoie de un rinichi.
- Ceva în legătură cu... cum se cheamă? - Compatibilitate.
- Înțelegi ce înseamnă asta? - Trebuie să fie de mărimea potrivită.
Grupa sanguină, clovnule. Trebuia să-l întrebi dacă-s noutăți.
La revedere.
Încă mai ești aici?
- Ai crezut că am plecat? - Nu, mereu fac asta.
- Pescuiești oameni din apă? - Cam așa ceva.
- Încă mai visezi? - Asta-i trenciul mamei?
- Scuze, a trebuit să-mi spăl rochia. - Asta nu se potrivește în vis.
Nu?
Nu. Era grasă... mamă.
- Și cam neîndemânatică. - Neîndemânatică?
Da, nu era ca tine.
Pot fi neîndemânatică.
Că majoritatea.
- Pleci la pescuit? - Da.
Aș mai putea prinde încă una.
Încă o fată ca mine?
Da.
Poate că marea e plină de ele.
- Pot veni cu tine? - Nu.
De ce?
Am crezut că nu vrei să fii văzută.
Mă pot ascunde din nou.
Și aduce ghinion.
- O fată pe vas? - La pescuit.
Ai avut noroc în ultimul timp?
Nu.
Bine, atunci. Suie.
Ce cântec cântai?
- Un cântec. - Dar ți l-ai amintit.
- Probabil. - Ți-ai amintit numele?
Spune-mi Ondine.
E drăguț. Ce înseamnă?
A ieșit din apă.
Ondine înseamnă: ieșită din ape.
Nu. Ondine a fost fata ce căuta apa.
- Când? - Cu mult timp în urmă.
Vrei să mă ajuți? Pune cușca acolo.
Acolo.
- Sunt goale. - Așa e.
- Le golește cineva? - Sper că nu.
Dumnezeule.
Ce e?
Te joci cu mine.
Ba nu, nu mă joc.
Ce ai făcut?
- Am cântat. - Da, știu.
Vino aici.
Vrei să cânți din nou?
Isuse. Îmi aduci noroc.
Noroc?
Nu prea am avut mult noroc.
- Toată lumea are nevoie de noroc. - Da, dar nu toată lumea îl primește.
- Poate că e rândul tău. - Ar fi drăguț.
Bun. Vino aici. Ajută-mă să-i tai.
Îl pui între picioare ca să nu te muște.
Și faci așa.
- Ce faci cu ei? - Ce crezi?
- Îi mâncam. - Nu. Îi vând.
- Mereu prinzi așa de mulți? - Nu. Aproape niciodată.
Bine.
Poftim. Cleștii sunt acolo.
Ține-l așa.
N-a fost doar cântecul tău, știi? L-ai legat?
Nu.
Erau deja în cuști.
De ce îi pui la loc?
Pentru zilele proaste. Restul îi vindem.
Avem câțiva frumoși.
- Noi? - Împărțim prada.
Tu ai cântat. Nu toată lumea se pricepe la cântat.
Urcă în mașină, o să luăm 10 euro pe jumătatea de kilogram.
Nu vreau să cunosc pe nimeni.
M-ai cunoscut pe mine.
Tu ești singurul.
- Ce mai faci, Mary? - Bine, Circus.
- Ai pescuit bine astăzi. - Da, e o schimbare.
- Au spus că nu mai sunt homari. - Nu mai sunt.
- Mulțumesc. - Grozav.
- Te pot ajuta, Circus? - Tracy, asta ți se potrivește?
- Lasă-mă s-o încerc. - Bine.
E puțin strâmtă aici.
- Cel puțin nu ești invizibilă. - Ce?
Nimic. O iau.
Pentru cine?
Pentru Annie.
Asta n-o să i se potrivească lui Annie.
I se va potrivi într-o zi.
- Ce zici, Circus? - Zic că nu așa mă cheamă.
Scuze... tată.
- Te-au necăjit? - Nu, sunt geloși.
Câți dintre ei au propriile mașinuțe? Cu motor totuși?
Ce facem?
- Aveam de gând să te duc acasă. - Să ne întrecem.
- Annie... - Da.
S-o facem.
Deci, care-i povestea?
- Păi... cântă. - Cine cânta?
- Femeia din povestea de care ți-am spus. - Cea cu pescarul?
Da. Ea le cântă peștilor și el îi prinde.
- Ești sigur că nu visezi, tata? - Să visez?
Da. N-ar trebui să spui povesti așa ciudate.
- Unde ai învățat asemenea cuvinte? - Merg la școală.
- Și eu n-am fost? - Nu. Să fim sinceri. N-ai fost.
- Îți miști buzele când citești. - E așa de rău?
Nu, dar înseamnă ceva. Deci ea cânta, spui?
Da. Un cântec într-o limbă pe care n-a știut-o niciodată.
- Trebuie să fie limba Selk. - Selk?
Un fel de limbaj al focilor. Știi de ce cântă ea?
De ce?
Așa comunică sub apă. Nu vorbesc, cântă.
- Deci homari au auzit-o cântând. - Ce homari?
Adică... sub apă, aud cântecul.
- Locuiește în adâncuri. - Ești sigură?
- E o focă. Nu e om. - Pare umană.
- În poveste? - Da, în poveste.
- A cui e povestea asta? - A mea.
- Tu ai inventat-o? - Da, pentru tine.
- Ce plănuiești pentru weekend? - Să-mi testez noul vehicul.
Curios.
- Ți-am adus niște lucruri. - Lucruri?
- Mesaje. - Mesaje?
Mâncare și chestii.
Chiar și fetele de sub ape trebuie să mănânce bine.
Ai nevoie de haine.
Vreau...
să-ți leg șireturile.
Curios, și mai curios.
Îmi știi măsură?
Tracy de la magazin. Ea pare...
de talia ta
Mulțumesc.
- Pot să... - Ce?
- Pot să fac curat aici? - Cred că da.
Cât de mult rămâi?
- Depinde, bănuiesc. - De ce anume?
De tine.
De mine?
Dacă depinde de mine, poți să stai pentru totdeauna.
- Pentru totdeauna? - Pentru totdeauna.
Și au trăit fericiți până la bătrânețe. A fost odată...
A trebuit... să-i spun fiicei mele o poveste.
Un basm.
Care-i povestea, tată?
La revedere, Deirdre.
Bună, Annie. Doamne, ce grămadă de cărți ai acolo.
- Fac cercetări. - Ce cercetezi?
Ceva despre foci?
Mă numesc Syracuse și sunt alcoolic.
Ți-am mai spus, Circus, confesiunea nu e o ședință la alcoolicii anonimi.
În orașul ăsta, nu-s alcoolicii anonimi, părinte.
Am doi ani, șapte luni și 18 zile de când m-am lăsat.
Aici de obicei se aplaudă, părinte.
- Unde ai văzut asta, în filme? - Da.
Mulțumesc.
- Deci, spune-mi. - Am avut un vis, părinte.
Sunt la înmormântare și ea e lângă mine și mă panichez din nou.
Poate vrea să fii cu ea.
Nu. Mă panichez că-s din nou cu ea.
Nu se poate întâmpla. Ea încă bea. Tot ce vreau, e Annie.
Poate ar trebui să vorbești cu cineva, Circus.
Sunt Syracuse și vorbesc cu tine.
Nu, adică un consilier.
Vă pot pune în legătură dacă am permisiunea ta.
Nu ai permisiunea. Vorbesc doar cu tine, pentru că e secret.
Când te vei simți liber să-mi spui, o să pun lucrurile în mișcare.
Până atunci...
încearcă să-ți controlezi sentimentele.
Altceva?
Bănuiesc că da.
Am furat.
Doamne. Ce ai furat, Syracuse?
Niște haine de damă.
Doamne, Doamne, Doamne.
Nu cred că e bine, Circus, asta-i o deprindere rea.
Nu e ceea ce crezi, părinte. Am avut un motiv.
Ce motiv?
Le-am furat pentru că mi-era rușine că o să mă vadă cineva cumpărându-le.
- La ce îți trebuiau? - Erau pentru fata pe care am cunoscut-o.
O fată? Când ai cunoscut-o pe fata asta?
Am scos-o din apă, în plasă.
- În plasă? - În plasa de pescuit.
- Glumești, nu ești serios. - Nu. Nu glumesc.
Visez, poate. Dar m-am dus la vas dimineața...
- și era acolo. - Și și-a petrecut noaptea la bord?
- Nu. - Nu?
Păi, unde doarme fata asta?
N-o să-ți spun.
Nu te pot obliga.
Nu. Și nu poți spune nimănui.
Nu, am buzele sigilate.
O să mă ții la curent dacă apare ceva, Syracuse?
Cu siguranță, părinte.
- Deci o să te văd duminică la slujbă? - Știi că nu, părinte.
Probabil, doar beneficiezi de confesiune...
Pentru că nu-s alcoolicii anonimi în orașul ăsta.
Poate vrei să spui de două ori Ave Maria, când pleci?
- Ce citești, Annie? - Pentru școală. Despre Selkie.
Selkie? Asta-i o treabă scoțiană.
Nu.
Din ce în ce mai ciudat.
- Ce anume? - Ce îi spunea Alice iepurașului alb.
Mai spune o dată.
Din ce...
în ce...
mai ciudat.
Vezi, am știut că ești reală.
- Sunt reală? - Da. Am știut că nu-i o poveste.
- Ce nu era o poveste? - Pescarul, fata din plasă.
Tata mi-a spus o poveste despre tine.
Syracuse e tatăl tău?
Da, pescarul.
Deci, ai puteri magice?
- Tu ai? - Știi că n-am.
Bine. Nu ai.
Poți să mă faci bine?
- Bine? - Sunt bolnavă.
Îmi cedează rinichii. Nu ți-a spus?
- Cum te numești? - Annie.
Annie.
Sunt Ondine.
Ondine.
Te examinez pentru membrane.
Și? Te dezamăgesc?
Ondine e în franceză, nu-i așa? Ce caută o Selkie franceză aici?
- Cine a spus că-s franțuzoaică? - Te-ai rătăcit, nu-i așa?
Da. Bănuiesc că m-am pierdut.
- Ți-e frig? - Dintr-o dată.
Pentru că ești pe pământ. Locul tău e în apă, înțelegi?
Se pare că știi multe despre mine.
Da, am citit...
am făcut cercetări.
Vrei să intri?
Dacă-ți trec pragul, s-ar putea să faci o vrajă asupra mea.
- Ce e o vrajă? - Ceva ca un blestem.
- Poate că sub apă e mai bine. - Mai bine decât ce?
Câteodată mi-e rău, toată ziua. E bine sub apă?
Nu-s sigură că înțeleg ce vrei să spui.
Haide, să nu ne păcălim una pe cealaltă. Amândouă știm adevărul.
Dacă nu suntem sincere, n-are rost să fim prietene.
Atunci suntem prietene?
Am putea fi. Dacă jucăm corect.
Așa că vreau să fii clară.
Te simți mai bine în casa asta sau sub valuri?
Păi... diferit se simt diferit.
Și știu că nu vorbești acolo dedesubt. Cânți.
Da. E mai bine să cânți sub apă.
Și frigul?
Te obișnuiești.
Bineînțeles. Ai blană de focă, nu-i așa?
Blana de focă?
Nu are rost să te învârti in jurul cozii. Știu lucrurile astea. Le-am studiat.
Atunci... vorbește-mi de blana mea de focă.
O pierzi când ieși din apă.
Și nu te poți întoarce până n-o găsești din nou.
Și dacă o găsești, și o îngropi sub pământ,
ești șapte ani în siguranță, și plângi șapte lacrimi.
Dar apoi, când ai terminat cu plânsul,
ești ca un fel de om și poți găsi fericirea neașteptată, cu un...
- Cum îi spune? - Nu mai ai cuvinte?
Un pământean.
Femeile Selkie, găsesc adeseori fericirea neașteptată cu pământenii.
Asta-i tot ce știu.
Asta-i casa bunicii. Lui îi e dor de ea.
Tu unde locuiești?
Cu mama, și nu e sub valuri.
Probabil se întreabă unde sunt.
Ne mai vedem.
Ai obrazul ud. E una din cele 7 lacrimi?
- Poate. - Ți-au mai rămas șase.
Te pot ajuta, Cirrus?
Da. Aveți cărți despre Serie?
Am avut, dar destul de ciudat, sunt toate împrumutate.
- Împrumutate? - Dacă vrei să le citești, sunt la fiica ta.
- Annie? - Da, Annie. A spus că are un proiect.
Da. Voiam s-o ajut. Să-i dau niște indicii.
Ești un om bun.
- Poți să faci și cascadorii, Annie? - Cum adică cascadorii?
Cascadorii că asta.
- Nu e un vehicul recreațional. - Deci e numai pentru "speciali"?
Nu spui "speciali." Spui oameni cu nevoi speciale, nu-i așa, Annie?
Da.
- Vezi retardatule. Spune-o. - Nevoi speciale.
Nevoi speciale, Annie. Dă-mi să fac o tură.
- Poate pluti? - Nu cred că e amfibiu.
Nevoi speciale, pe naiba.
Haide, băieți.
Mama e trează?
Nu.
- S-a întâmplat ceva? - Tu ce crezi?
- Probleme cu bateria? - S-a udat.
Vino aici. Nu mușc.
Isuse, te-ai făcut mare.
Ai spus că sunt Selkie în Scoția?
Da.
Noi am inventat Selkie. În Hedredies.
- Adică ai inventat? - Nu, sunt o chestie scoțiană.
Gata.
Ea nu vorbește ca tine.
Cine?
Avem secrete deci, fetițo?
- Ai putea spune "mulțumesc". - Mulțumesc.
Cu plăcere.
- Vrei să mai mergi din nou? - La pescuit?
Numai dacă vrei.
Promiți că n-o să văd pe nimeni în afară de tine?
Îți promit că n-ai să vezi pe nimeni în afară de mine.
Înoți în rochia de la mine?
A fost un dar. De la un pescar.
Te pot ajuta?
Poți să ții cârma.
Așa. Drept spre mare.
Ține-o nemișcată. Bărci de pescuit.
Nu poți conduce vasul cu piciorul.
- Nu mă descurc bine? - Nu, n-am spus asta.
La naiba.
Uită-te la asta.
- Doamne. - Ce?
Ciudat. Somoni.
Ciudat?
Nu prinzi somon cu năvodul.
Numai cu plase pentru heringi.
- Din ce în ce mai ciudat. - Unde ai auzit asta?
- Alice a spus-o. - Iepurașului alb.
Și Annie spune la fel. Fiica mea.
Isuse Cristoase.
- La naiba. - Ce?
Vor veni la bord.
Amice.
Isuse.
- Văd că ai prins somon. - Așa e.
- Cum i-ai prins? - Cu năvodul.
- Și ar trebui să te credem? - Nu, dar e adevărul.
Arată-ne plasele pentru hering.
- Nu-s ude. - Știu.
Cum le-ai uscat.
Nu le-am uscat. V-am spus, nu le-am folosit.
- E o fată aici, Circus. - Unde?
În plasele tale.
- E ilegal? - Nu, dar e... neobișnuit.
- O puteți vedea? - E în fața mea.
Întreab-o cum am prins somonii.
Cum i-a prins?
Cu năvodul.
Crezi că mai credem în basme?
Da.
Ce spune?
- A spus: da. - Trebuie s-o credeți.
Exact. Închideți la loc, băieți.
Te-au văzut.
- Asta e bine? - Nu.
E o ușurare, într-un fel. Înseamnă că nu-i închipuirea mea.
- Vor vorbi? - Bineînțeles că da.
Ce vor spune?
Ghicește.
Circus, clovn, somoni, o fată.
Merg spre port. Vrei să ieși?
- A fost ușor. - Ce anume?
Pot fi văzută.
E un oraș mic. Toată lumea se uită.
Da, poți s-o spui din nou.
Care-i problema cu a fi văzută?
Nimic.
Când arăți bine.
Arăți grozav.
- O să spun inspectorilor, Circus. - Deja i-au văzut.
- Ce? - Peștii.
E bine, crede-mă.
Mulțumesc, Mary.
Pot să-ți cumpăr un cadou?
Haine. Dar le aleg eu de data asta?
- Nu-ți place rochia? - Ba da, îmi place...
- Lenjeria putea fi mai bună. - Care-i problema?
E măsură prea mică.
Știi măsurile?
- Am știut că nu-i o poveste. - Ce n-a fost poveste?
Oricum, ești un povestitor slab. Știam că trebuie să fie adevărat.
Ondine, asta e fiica mea, Annie.
- Ne-am cunoscut. - Da, așa e.
Ce facem?
- Cumpărăm haine. - Bine.
Orașul ăsta e ceea ce se cheamă, provocarea vestimentației.
Ce înseamnă asta?
Coșmarul unui supermodel.
Selkie poartă lenjerie?
De ce nu?
Poarta chiloți din iarbă de mare și sutiene din scoici.
Dar asta e sub ape. Nu merg aici.
Cred că nu e nevoie să le cumpere pe toate, tată. Doar o parte.
Acolo am găsit-o...
la Roan Carring.
- Știi ce înseamnă? - Stânca de Mare?
E un fel de sanctuar pentru cele de genul ei.
- Ce gen? - Da.
Genul celor bine îmbrăcate.
Ce ziceți?
Sau ar trebui să spun, ce zic ei?
Ai făcut curat.
Că Albă ca Zăpada.
E în regulă?
Dar știi, nu-s pitic. Sunt mică, dar nu-s pitic.
- Cine e Albă ca Zăpada? - Nu contează.
Ea nu înoată.
Știi să înoți, Annie?
Nu. Nu e bazin în oraș și n-am luat lecții de înot.
Cred că ar fi relaxant pentru tine.
Dacă nu cumva ți-e frică de apă.
Nu mi-ar fi frică de apă cu o creatură de apă lângă mine.
Bine atunci, vino.
Eu ce port?
Chiloți.
A dispărut.
- Unde? - La canalul Poulin.
Acolo doarme? Copilul apelor?
M-am gândit că mi-aș putea lua liber azi.
- Regata începe la trei. - Voi trei.
Vă scufundați după perle?
Cam așa ceva.
Ce fel de povești spui?
Relaxează-te.
Întinde-te. Te țin eu.
Vezi? Ești o creatură a mării.
- Crezi? - O știu.
Relaxează-te.
În regulă, hai să ieșim pe ponton.
Ce-i asta?
- Ceva ce am găsit. - Ai găsit blana focii.
- Poate. - O să o îngropi?
Ai vrea s-o îngrop?
Da, pentru că asta înseamnă că vei fi aici șapte ani.
- Ai vrea asta? - Aș dori foarte mult.
- Atunci crezi că mai bine o îngropăm? - Absolut.
Ajută-mă.
Îmi voi aminti unde e asta, peste șapte ani?
Uită-te.
17 pași.
E secretul nostru. Nu-l vom spune nimănui.
Știi tată, dacă îngroapă blana focii, va sta șapte ani pe pământ.
- Annie. - E adevărat.
Cu un... cum îi spune?
Un pământean.
- Dacă nu cumva Selkie are un soț s-o cheme. - Nu cred că am.
Poate nu-ți amintești, dar ai. Toate Selkie, au.
Sunt delicioși. Încearcă un cartof.
Și ultimul lucru e, că poate îndeplini o dorință.
Te rog, Annie.
- Dacă ești Selkie, poți. - Dar nu sunt Selkie.
Bine. Nu ești Selkie.
Haide băieți! Trageți mai tare!
Tu nu ești sirenă. Demonstreaz-o.
Ce?
Annie!
Isuse Cristoase!
Annie. Vino la mine.
Vino aici, dulceață. Te-am prins.
Isuse! Ce s-a întâmplat?
- S-a rupt frâna. - Ce?
- N-a ținut frâna. - Stai să te văd.
- Am fost norocoasă, nu? - Norocoasă, cum?
Că ea respiră sub apă.
- Ce s-a întâmplat? - A căzut în apă.
N-a ținut frâna, mama. Pe dig. Ea m-a salvat.
Apa ta, iubito? Clovnule!
Haide. Te duc sus și-ți fac o baie. Repede.
Frâna nu e stricată, nu?
Nu. A făcut-o singură.
- De ce a făcut-o? - Să mă testeze pe mine, poate.
Să vadă cât de mult aș face pentru ea.
Ciudat! Mă simt ca acasă.
Cine e femeia asta, Annie?
E din Orkney Islands. Înota pe lângă coastă.
Și ce dacă e?
Îmi imaginez că are vaginul cam umed.
Puțin cam rece prin vecinătatea chestiei.
Oprește-l mama. Închide ușa.
Și măscăriciul ăla de pescar nici n-ar observa, nu-i așa?
Închide ușa, mama.
A declarat-o oficial la bord?
Cât de multe ai face pentru ea?
Mă testezi și tu?
Scuze.
De ce ți se spune Circus?
Pentru că am fost clovn mai mulți ani.
Am băut.
Ce te-a făcut să te oprești?
Annie.
M-am întors după o săptămână pe barcă
și am găsit-o inconștienta. Mama ei era și mai rău.
M-am gândit că unul dintre noi trebuie să fie treaz.
Apoi ea m-a dat afară.
- N-ai putut s-o iei pe Annie cu tine? - Suntem în Irlanda.
Cei ca mine nu primesc custodie.
O caută cineva. Un bărbat.
- Unul cu păr închis la culoare? - Da.
- Nu i-ai spus? - Cum o cheamă?
- Ondine. - Așa i-a zis el.
- Bărbații ca tine? - Pescari.
Ești uscată?
Annie nu ți-a spus?
Când o sirenă face dragoste cu un pescar...
ea plânge...
cu lacrimi sărate.
Ai spus că ai murit. În apă.
Câte vieți ai?
Pentru tine?
Nu pot să le număr.
Mă numesc Syracuse și sunt alcoolic.
Și nu ai mai băut de doi ani, șapte luni și...
21 de zile.
- Te-ai descurcat foarte bine, Syracuse. - Pentru fetiță, părinte
Da. Și cea pe care ai cunoscut-o când pescuiai?
- Am prins-o în plasă. - Mie mi se pare reală, Circus.
- Syracuse. - Scuze. Syracuse.
Ce e cu ea?
Ai păcătuit cu ea, presupun.
Desigur.
Și presupun că nu vrei iertare.
Nu.
Atunci de ce ai venit, Syracuse?
Știi povestea regelui care avea un secret?
Îl înnebunea, așa că, l-a spus unui copac.
Bine, să zicem că eu sunt copac.
Ea îmi aduce noroc. Și eu nu înțeleg de ce.
Părinte, mi-e teamă...
pentru că...
am început să sper.
Dar tu nu ți-ai pierdut niciodată speranța, Syracuse.
Era înecată, părinte. Eu am adus-o la viață.
- Nu are niciun sens. - Știu.
Nimic din toate astea nu are vreun sens. De asta sunt speriat.
Știu că se va întâmpla ceva. Ceva minunat...
...sau teribil.
Pentru că e genul acela de față.
E genul acela de persoană.
Și asta e secretul meu.
Ce fel de copac ești părinte?
Un stejar, cred.
Arăți mai mult ca o esență de calitate.
Da, da.
Atâta vreme cât ești un copac...
- Salut, ești Syracuse? - Da.
- Pescarul Syracuse? - De ce te interesează?
Ai un foc?
Fata de pe barcă.
Cum o numești?
Mascota mea.
- Te-ai supărat aseară? - Nu așa de mult.
- Mama ta a spus că ai fost. - Ea își imaginează chestii.
Tu îți imaginezi lucruri, tati?
- Îți las ție asta. - E pentru că stau prea mult singură.
Sângele meu circula de colo, colo. Încerc să-mi imaginez un sfârșit fericit.
E greu. În unele zile e greu.
- Unde e toată lumea? - În oraș pentru concursul de canotaj.
Concurs de canotaj?
Da, sunt și trupe care cântă. Se sta până mai târziu.
Mama mi-a spus. Eu am uitat.
- Ai cheie? - Da, dar am uitat-o înăuntru.
Annie!
Haide.
Pe unde mai bea zilele astea?
Skippers.
Alo?
- Am făcut-o, mamă. - Foarte bine.
Ai grijă. Aici nu-i servesc pe abstinenți.
- Dă-ne cheia, o duc eu acasă. - E un bar. Un bar nu face rău nimănui.
- Te rog, Maura. - Ți-ai consumat destul din timpul tău.
- Atunci o duc la mine. - Nu, întoarce-te la rulota ta.
Acasă la sirena ta, Circus.
Probabil că o să doarmă în apă, iubitule.
O să fiu bine. Poți să pleci, tată.
- Două lovituri, zici? - Două lovituri.
Atât.
În buzunarul din mijloc, nu? Chiar la mijloc.
- La dracu! - Încă două lovituri pentru mine.
Ondine!
Ai șapte ani, sau ce?
Îți amintești de soțul sirenei?
Soțul ei?
- El e aici. - O ia înapoi?
Da.
Atunci, ne vedem acasă.
Tipul a fost supus unui test în Glasgow.
Nu, pe bune. A trecut cu șase peste limită.
Și dacă plec pe jos?
Iubito, ai încă mașina, da?
O iau și eu mai încet.
- Spune-i să dispară. - Aș vrea să pot.
- Atunci să vrei. - Nu pot.
- Ai putea încerca să-ți dorești. - Crezi că pot?
Așa spune Annie.
Bine.
Aș vrea ca ea să nu fie bolnavă.
Și eu la fel.
Și îmi doresc ca tu să rămâi.
Sunt două dorințe.
Una pentru tine și una pentru mine.
- Ai farurile aprinse? - Te prinde poliția dacă nu le-ai aprins.
Poate că sunt doar minciuni.
Poate că ai intrat în mare cu gândul să scapi de o căsnicie urâtă.
Ai vrea să crezi asta?
Eu am făcut-o odată.
Și ce s-a întâmplat?
M-am udat. Mi-am revenit în simțiri și m-am lăsat de băut.
- Aici nu e cazul. - Atunci care e?
Așa cum a spus Annie. Sunt o sirenă.
Se întâmplă ceva.
Un accident.
Nu! Nu! Annie!
Dă-te din drum.
Annie. Annie.
Syracuse. Syracuse.
E bine. E pe mâini bune.
Isuse! Spune-mi ce s-a întâmplat!
Un accident teribil, dar Annie e pe mâini bune.
Purtai centura, iubito?
- Ce s-a întâmplat? - Nu știm încă.
Ea e bine, părinte?
Cu voia Domnului, va fi bine.
O ducem în alt salon. Vreți să mă urmați, vă rog?
S-a întâmplat ceva?
- Ce se întâmplă? - Nu știu.
- Ce se întâmplă? - Vă va explica doctorul.
- Syracuse, putem vorbi în particular? - Ce este?
- Alex are card de donator. - Ce?
Avem o potrivire de țesut. Ciudat, dar se întâmplă.
Vorbești serios?
Haide.
Pensă.
De ce ai venit?
Vorbești pe limba lor, acum.
E mai ușoară decât a noastră.
- Aș vrea ca tu să fi murit. - Niciunul din noi nu e așa norocos.
Deci, marea te-a scuipat, nu?
Mă poate înghiți din nou.
Noi nu avem ce căuta aici.
Păi, du-te acasă.
Nu pot. Poliția vrea să vorbească cu mine.
De ce?
A apărut de nicăieri. Era beată.
Ar trebui să vorbească cu ea. Nu cu mine.
- Atunci, spune-le. - Le spun. Apoi îmi spui tu mie.
Nimic.
Unde e mami?
Doarme. Nu poate să vină la tine acum. Va veni mai târziu.
- Unde e Ondine? - E pe aproape.
O s-o vezi. Odihnește-te acum.
Odihnește-te.
A avut o soție și trei copii în Scoția.
- Unde sunt ei acum? - Au spus să-i urăm noi drum bun.
Îmi pare rău că s-a întâmplat așa.
- Nu sunt sigură că rezist. - Știu.
E greu.
De ce nu mă învinovățești pe mine?
Pentru că, măcar o dată, tu nu ai nimic de-a face.
De ce mă simt ca și când aș avea?
Pentru că tu ești Circus. Tu înțelegi totul pe dos.
L-am întâlnit pe feribotul ăsta.
Eu unde eram?
Acolo unde erai mereu. Pe mare.
Du-o acasă pe Annie. Ea e mai puternică.
Pleacă din duhoare și mizerie.
- Asta ai vrut întotdeauna, nu? - Da.
Deci, ai ce ți-ai dorit.
Dar eu n-am vrut ca femeia să moară.
Du-mă la priveghi.
- Nu pot. - Insist.
- Două whisky și gheață. - Unu.
Două.
- Maura, eu nu vreau. - Arată puțin respect. E înmormântarea lui.
Scapă de ea, Circus.
- De cine? - De iubita ta din apă.
Aduce noroc, totuși.
Încă două, Maggie.
Ești bine?
- De ce te uiți așa la mine? - Pentru că ești o sirenă...
și eu sunt un alcoolic.
Ai avut o noapte liniștită?
Nu. El e încă pe-acolo, pe undeva.
Bine. Te duc acasă.
- Partea cu soțul... - El nu e soțul meu.
Atunci ce e?
Peștele meu.
Asta ce mai e? Sirena pentru alții?
Uită-te! Ești acasă!
Vei fi în siguranță. - Poți să-ți cânți cântecul.
- Pentru cine să-l cânt? - Mie.
Cântă. Fă marea să danseze.
- Nu pot. - De ce nu?
Pentru că ești beat.
Dar am să fiu treaz dimineața. Atunci poți să cânți pentru mine.
Am fost pescar atâția ani. N-am știut niciodată de ascunzătoarea asta.
Poate că ai fost moartă într-adevăr. Și eu te-am "pescuit" înapoi la viață.
Și acum mă bântui? Pentru totdeauna?
Ce înseamnă "bântui"?
Vrei și tu?
Sirenele nu beau?
Ești în siguranță aici.
Așa e?
- Ce face Annie? - E bine.
Și ea e în siguranță.
Mai am o sticlă pe barcă.
Syracuse.
Ce înseamnă "bântui"?
Este ceea ce îmi faci...
tu mie...
Să nu faci asta!
Syracuse!
Nu face asta.
- Ce faci? - Știu că povestea aia nu s-a terminat.
Dar asta da. Asta trebuie să se termine!
Ce vrei să spui?
Vreau să spun cei ca tine și cei ca mine.
Noi nu putem fi împreună.
- Atunci trebuie să spun adio... - Nu trebuie.
Lui Annie...
Syracuse.
- Salut amice. - Sunt amicul tău?
Da, ești.
Amicul meu de sobrietate.
Unde ai fost azi noapte? Am avut nevoie de tine.
- Ai căzut din căruță? - În stil mare.
Circul nebunilor.
Mi-am făcut de cap.
M-am întors în rumegușul din arenă.
Și are gust de rahat.
Știi care e problema mea, amice?
Nu poți să iei tu tot norocul.
Zece din zece, Sherlock.
Nefericirea se îndură ușor, Syracuse.
La fericire trebuie să mai lucrezi.
De ce nu mi-a spus copacul asta?
Copacul nu-ți va spune nimic.
- Și fata? - S-a dus.
Și Annie?
Iese azi.
O iau acasă, cu mine.
După aceea, nu mai ai pretexte, nu amice?
Nu.
De ce plângi?
- Nu plâng. - Ba da, îmi dau seama.
Poate pentru că ești bine din nou, ești acasă.
- Unde e Ondine? - A trebuit să plece o vreme.
- De asta plângi? - Nu de asta, jur.
- A venit soțul ei? - Se poate.
Pentru că a plecat. La treburile mării.
- Dar să știi că se întoarce. - Așa crezi?
Știu. A lăsat ceva aici.
Ce?
- Cât e ceasul? - 01:30.
- De ce nu m-ai trezit? - Pentru că dormeai ca un copil.
- Am crezut că tu ești copilul. - Nu prea pare.
- Vrei mucul dejun? - Prânz.
Poftim, puiule.
Annie, cântecul ăla!
- Ce cântec? - Acum un minut.
- E real. - Sigur că e real. E Sigur Ros.
Annie, trebuie să ies puțin.
- Te duc la mama ta. - Nu.
- Nu pot să te las singură. - Ba poți. Sunt mai bine.
Ești sigură?
Ai niște treburi neterminate cu marea?
Așa cred.
Du-te.
Sunt cam ocupată aici, oricum.
Erau foci acolo jos. Se încălzeau pe pietre.
Genul meu, nu?
- Nu am spus asta. - Nu, dar ai gândit-o.
A apărut furtuna.
Au alunecat în apă una câte una. Voiam să plec cu ele.
De ce te-ai răzgândit?
Tu de ce te-ai răzgândit?
Schimbă canalele la tv...
și a apărut cântecul tău.
N-a fost niciodată cântecul meu.
- Spune-mi. - Nu. Du-mă acasă.
- Unde e acasă? - Tu ce crezi?
Atunci spune-mi adevărul.
Adevărul?
Adevărul e că sunt o ființă a mării care a găsit blana focii și a îngropat-o,
pentru că a găsit o familie care îi place.
Te rog.
Asta e...
Asta e un adevăr.
Pe celălalt nu vrei să-l știi.
Încearcă-mă.
Bine.
Sunt o condamnată și o cărăușă de droguri din România.
Am spus adevărul adevărat.
Ăsta e adevărul adevărat.
Eram pe o barcă cu un kilogram de heroină în rucsac.
A venit paza de coastă și Vladic m-a pus să înot cu ea.
Soțul sirenei.
Peștele meu.
El a fost monstrul din poveste.
Dar el nu știa să înoate.
Așa că m-a pus s-o duc în apă.
Am fost mereu o înotătoare bună.
Dar valurile tale irlandeze m-au tras în jos.
Am înotat până la epuizare.
Apoi am plutit.
Și m-am dus în jos.
A fost aproape o ușurare.
Mi-am zis, uite...
...mor.
Și asta e adevărul.
Tu m-ai adus înapoi la viață.
Eu mi-am găsit caravana. Familia.
Acum a trecut, bine?
Caravana nu pleacă niciunde.
Care e numele tău adevărat?
Ioana.
Să-i spui că erai pe mare cu treburi.
Treburi pe mare?
- Nu i-am spus nimic. - Cui?
Nu tu, fetițo.
Ne-ai spus despre șapte lacrimi și insula sirenei.
Și cum a ieșit Ondine din apă.
Dar nimic important. Jur.
Șapte lacrimi sunt importante, cu siguranță.
Și insula sirenei.
Totuși, mai sunt detalii pe care le vreau mai clare. Ceva de mâncare?
- Tu cine dracu ești? - Circus, clovnul.
Avem foci, sirene, clovni. Să mă lămurească cineva.
- E înotătorul? - Da, înoată ca un pește.
- Ea a pierdut-o? - Am s-o recuperez.
- Unde este? - Unde e ce?
- Vrea s-o vadă plecată. - Tot ce avea la ea.
- Nu le dă. - Trebuie să le dăm.
- Asta înseamnă că pleci. - Nu știm asta.
- Spune-i. - Ce să-i spun?
Că nu-ți pasă de mine.
- Nu îmi pasă de ea. - Vrei să plecăm?
- Ce spune? - Ascultă-mă.
Îți arăt eu unde.
E în regulă.
Dă la mine. Vino încoace.
Aici, Annie. Vino.
Ce? Era aici, jur.
Oprește-te.
Ascultă-mă...
Uită-te la mine, fetițo. Nu mă face să mușc.
Ai mutat-o tu, Annie?
Ei o dezgroapă, apoi nu mai rămâne șapte ani...
Spune-mi unde ai mutat-o înainte ca ei să rănească pe cineva.
Nu vreau ca tu să pleci.
Dacă îmi spui unde ai mutat-o, promit că rămân!
- Cât de mult? - Cât vei vrea tu.
Îmi găsesc de muncă pe o barcă de pescuit. Doar spune-mi.
- Promiți? - Promit!
- Capcană pentru homari. - Capcană pentru homari?
Ce capcană?
- Pentru păstrare. Acolo. - Arată-ne.
Aici.
E plină de apă.
El nu e sirenă, nu-i așa?
- Nu, el nu e. - Dar tu încă ești, nu?
Era pachet vidat.
Întotdeauna.
Ajutor! Nu știu să înot!
Ajutor!
El n-a putut să respire sub apă?
Nu, n-a putut.
Asta înseamnă că s-a înecat?
Nu-ți face griji, iubire.
Ăștia sunt, aici.
Deci, am terminat.
Nu e o întâlnire ĂĂ?
Nu știu.
Dar știu că are o audiere săptămâna viitoare.
Și?
Și nu are naționalitate.
Și?
Și asta e un confesional, părinte. Nu bârfim aici.
- Sunt încă un stejar. - Am crezut că ești...cum ai zis?
- Un frasin. - Da, un frasin.
Avocatul ei a spus că va fi deportata dacă nu obține cetățenia.
Sigur, trebuie să facă o cerere la Ministerul Justiției...
sau să se mărite...
Cine o să se căsătorească cu ea, Syracuse?
Păi, nu e ca și cum ai face o aluzie, părinte...
- Eu nu mă pot căsători cu ea. - Nu, tu ești un copac.
Așa e!
Am ales să-i arunc lucrurile în apă. Și am mințit și despre asta.
Dar n-a fost chiar o minciună, nu? Pentru că am vrut ca tu să rămână definitiv.
Și au rămas împreună?
Da, n-ai auzit? Se căsătoresc săptămâna viitoare să-i obțină cetățenia.
Așa că, ea nu e o sirenă pe bune.
- Pentru că nu te căsătorești cu o sirenă. - Nu, nu poți.
Nu în viața reală cotidiană.
- Cotidiană? - Da. Adică cea pe care o trăim noi.
Dacă ar fi fost totuși sirenă, i-ai mai fi căsătorit?
Și viețile tale anterioare?
Ești sigură că am așa ceva?
Sigur. Toată lumea le are. Doar că nu și le amintește.
- Nu mai trage cu ochiul! - Eu nu trag cu ochiul.
Ai fi putut să fii măritată în altă viață.
Traducerea SubTeam www.subtitrari-team.ro